KVINNAN SOM FÖLL TILL JORDEN
Så idag vill jag prata om den bästa kvinnan jag någonsin träffat.
Smart, rolig, omtänksam, speciell.
Väldigt speciell.
Vart ska jag börja?
Okej...
Jag har nämnt det här förut,
Jag är inte en sån stor idiot. Jag är faktiskt en skicklig kille med tanke på.
Men jag är 19, och på grund av det jag sa till er tidigare
Jag kan inte cykla ännu.
Vem säger att du inte kan?
Jag, farmor. Vi fortsätter att försöka.
Och vi fortsätter att försöka tills det är klart.
Håll ögonen på farmor nu.
-Menar du Graham? -Håll ögonen på Graham då.
Tre, två, ett, gå!
Fortsätt!
Fortsätt, Ryan.
Du gör det, kompis!
Nästan.
Nej, inte nästan.
Jag är trött att komma upp hit, jag är trött att falla,
och jag är trött på den dumma cykeln.
Ryan Sinclair, du vågar inte!
Kompis, du cyklade i en sekund.
Kan du sluta kalla mig "kompis"?
Hur som helst, en sekund är inte tillräckligt.
Du gör det om du fortsätter att försöka.
Jag vill bara göra dig stolt.
Du gör mig stolt varje dag.
Hur som helst, du får tag på den cykeln själv
för vårt tåg går om 20 minuter.
Kom igen, älskling.
Åh, så...
Hallå, polis, kanske.
Hon krossade den med en hammare.
För att du kilade min dörr!
Eftersom du parkerade på min plats!
Det är inte din plats, det finns inga platser.
Damer, snälla!
Tack. Kan jag föreslå en enkel lösning?
Du betalar för hennes trasiga fönster, du betalar för hennes repade dörr
och vi är alla överens om att parkering här är en mardröm
men de vuxna borde inte behöva ringa polisen
för att lista ut det för dem.
Nu, om vi är överens om det,
finns det inget behov av att jag vidtar några ytterligare polisåtgärder
och vi kan alla fortsätta med våra liv. Vad tror ni?
Jag säger bara att jag kan mer än parkeringstvister.
Och jag fortsätter att säga, spring inte
innan du kan gå. Du är provanställd, Yaz.
-Lär dig grunderna. -Jag vill göra mer.
Kan du inte få dem att ge mig något som kommer att testa mig?
Något lite annorlunda.
Det finns något som precis kom in, om du vill ha annorlunda.
Och du säger att du bara hittade den här?
Nej. Jag sa att den dök upp. Från ingenstans.
-Okej. -Jag svär, det här är inte ett skämt.
Jag kom hit för att hämta min cykel.
-Och var är din cykel? -I det trädet.
Namn, herrn?
Ryan Sinclair.
Vänta, Redlands Primary?
-Ja! -Yasmin Khan.
Herregud! Yaz!
-Wow! -Jag vet.
-Se på dig. Är du matad? -Ja.
Vi kallar det inte så.
Jag tränar fortfarande. Andra provet.
Hur är det med dig. Vad gör du?
Lagerarbetare.
Ja, just det. Gillar du det?
Hatar det. Det är kontant medan jag studerar för min NVQ. Jag försöker att bli en mekaniker.
Det är bra.
Du måste ta bort den här. Allvarligt.
Det kommer att bli mörkt om en minut. Du kan inte dumpa den här.
-Det gjorde jag inte! Jag kan inte ens lyfta den! -Åh, kom igen, Ryan! Det är jag.
-Rör den. -Vad?
Ser du? Det är iskallt.
Nästa station är Grindleford.
Tror du någonsin att han kommer att kalla mig farfar?
Ge honom tid.
Tre år har vi varit gifta.
Och du har aldrig varit lyckligare.
Grindleford är nästa stationstopp.
-Kan inte hålla händerna av mig, älskling. -Uppför dig.
Aldrig.
-Är du okej, älskling? -Jag tror det.
Ja.
Vad hände precis?
-Vart ska du? -Ska bara ta en titt.
Vad gör du?
Gå inte på banan, den kan vara på!
Bort därifrån!
Graham, dörren låstes precis!
Vi är instängda. Jag kan inte få upp dem!
Någonting är fel.
Jag tror att någonting kommer ner i tåget.
Okej, bort från dörren!
Grace, kom till baksidan av vagnen! Kom till baksidan!
Vänta en sekund.
-Hejsan, farmor. -Ryan, älskling?
Vårt tåg stoppade mellan Hathersage och Grindleford,
och något mycket konstigt pågår...
Allt okej?
farmor!
Grace, kom tillbaka.
Vad är det?
Jag har ingen aning.
Åh, kom igen.
Vad?
Ska köpa oss några sekunder.
Åh, ja. Lång historia.
Berättar senare. Dörrar?
-Låst stängt. -Vi får se.
Ingen Sonik.
Tomma fickor.
-Jag hatar tomma fickor. -Den kommer tillbaka!
Vad är du?
Okej. Gillar inte frågor. Mer av den privata typen. Jag förstår det.
Lämna mig ifred!
Håll er väldigt stilla.
Han kommer att döda oss.
Han kunde ha gjort det redan.
Farmor!
Ryan, håll dig borta!
Herregud.
Ni tre, slappna av, men stanna kvar. Jag ska kolla resten av tåget.
Så användbara ni två var.
Hallå!
Vänta där tack, madam, jag behöver dig att göra som jag säger.
Detta kan vara en potential
-brottsscen, madam. -Varför kallar du mig "madam"?
För att du är en kvinna.
Är jag? Passar det mig?
-Vad? -Åh, ja!
Jag minns.
Förlåt, en halvtimme sedan var jag en vithårig skottsman.
-När är nästa tåg redo? -Det här är den sista tillbaka.
Men dörrarna är låsta. Hur kom ni båda in?
-Förarens fönster slogs in. -Vad heter du?
PC Khan, Hallamshire Police.
Namn, inte titel.
Yasmin Khan.
Yaz för mina vänner. Kan jag få ditt namn tack?
När jag kan komma ihåg det.
-Du kan inte ditt eget namn? -Såklart jag vet det.
Jag kan bara inte komma ihåg det. Det är precis där på toppen av min...
Vad är det?
-Tunga? -Tunga!
Smart pojke. Biologi.
Vad kallade hon dig? Ryan?
Ja, Ryan Sinclair.
Bra namn. Är du en doktor, Ryan?
-Nej. -Synd.
Jag letar efter en doktor.
Kraft. Ljus.
Dörrar.
Stackars kvinna.
Det där måste ha dödat henne när den kom igenom.
Varför är det så?
Det dödade inte någon annan.
Ser mer ut som att hon dog av chock när han slog genom fönstret.
Hur som helst, en kvinna har dött här.
Men inga fler varelser.
Och inga andra passagerare lämnades ombord.
Låt oss komma tillbaka till de andra.
Vänta. Kan du sluta, snälla? Detta kan vara en stor incident.
Jag är den som är ansvarig här.
Vad ska du göra?
-Ringa om det till min station. -Vad ska du berätta för dem?
-Fakta. -Som är?
-Tåget attackerades. -Av vad?
Jag behöver titta på CCTV-bilder.
Och varför behöver du kolla CCTV när vi alla såg det med egna ögon?
Var det en utomjording? Eftersom det såg ut som en utomjording till mig.
-Åh, kom igen. -Vad tror du att han har fel?
-Nej, jag vet inte, men...-Men du är orolig
hur kommer du att förklara allt detta
till en överordnad officer som inte tror på dig.
Jag kan inte låta bli att rapportera det.
Du kan hålla det borta tills vi får svaren på de större frågorna.
-Som är? -"Vad var det?"
"Varför är det här? Var går det nu?"
Och viktigast av allt, "Hur stoppar vi det?"
För vad det än är, tror jag inte att den är klart.
Kom igen, Ryan. Kom igen, Yaz.
Jag kallar dig för Yaz eftersom vi är vänner nu.
Det är Karl Wright.
Mitt namn är Brian.
52 Northover Street.
Telefonnummer?
Okej, då, trupper.
Nej, inte trupper. Team. Gäng.
Fam?
Jag distraherar mig själv.
Du kraschar genom det taket.
Jag kastades ut ur min TARDIS.
Jag har förlorat min TARDIS.
Det exploderade och dematerialiserades sen.
Få inte panik. Inte världens ände.
Tja, det kan vara världens ände, men en sak i taget.
Ska vi förstå vad ni säger?
-Hon tror att det är en utomjording. -Var inte rädd.
Det finns inget sådant som utomjordingar.
Hur som helst, även om det var, kommer de inte att vara på ett tåg i Sheffield.
Varför inte? Jag är en utomjording och jag är här.
Grace, vi går.
Nej, det gör vi inte.
-Hon räddade precis våra liv. -Var inte rädd.
Allt detta är nytt för dig och nytt kan vara läskigt.
Nu, vi vill alla ha svar.
Stanna med mig, och ni kanske får några.
Egentligen...jag vill inte ha svar.
Jag vill bara komma till jobbet och glömma allt om detta.
Om det är okej med alla.
Även om det inte är, tack.
-Vill du att jag ska...-Nej, tack.
Jag, vill bara vara ifed. Jag går.
Jag behöver luften.
Och jag är med honom.
Vi får inte utomjordingar i Sheffield.
Jag tror att han fortfarande är i chock. Välsigna honom.
Dum fråga,
Men har någon märkt något annat ovanligt i kväll?
Jag kommer att vara i mycket trubbel om de upptäcker att jag var där.
Kan vi få lamporna och sirenen på?
Nej! Jag borde inte göra något av det här.
Så ni tre känner varandra?
Jag är hans farmor, Graham är min man.
Andra man.
Och ni känner varandra.
Ja. Yaz och jag var i skolan tillsammans.
-Jaha. -Inte Yasmin Khan?
Hej, Ryans farmor
Har du inte gjort det bra för dig själv, älskling?
Och du säger att du bara hittade den där, den här saken?
Ja, mer eller mindre.
-Jag tog bilder. -Duktig kille.
Det är spännande.
Nej. Inte spännande. Vad menar jag?
Oroande. Snabbt som du kan, Yaz.
Det är min cykel.
Varför är det i ett träd?
Vi var uppe och jag kastade över den.
Han blir arg eftersom han inte kan åka på den.
Vi ger honom lektioner.
Han har dyspraxi. Det är en samordningsstörning.
Hur som helst, tillräckligt om mig.
Träet är till vänster, så det borde vara...
Det var definitivt där.
Så vart är den?
Rahul, om du är okej med det, borde vi inte berätta för någon?
Vad skulle det duga till?
Jag är orolig för dig, kompis.
Jag förstod det äntligen.
Fortsätt, kompis. Ta en öl för mig.
Träffas på måndag. Hämtar dig klockan 8.
Två konstiga saker, en stad, samma natt. Gör mig nervös.
Jag ska se om det finns några fler rapporter om det objektet.
Bra, för vi behöver all information vi kan få.
Möt oss tillbaka här.
Jag kan få ett ord med några av mina gamla vänner från jobbet.
Jag menar, om man vill veta vad som händer, fråga en busschaufför.
-Han säger alltid det. -Ja, det är för att det är sant.
Jag skulle fortfarande göra det nu om jag kunde.
Jag kan leta efter konstiga saker på sociala medier.
Och jag ska kolla med min sjuksköterskegrupp på WhatsApp.
-Allvarligt då, utomjordingar? -Japp.
Åh, ja, jag kanske inte kommer att nämna den biten.
Plötsligt känner jag mig verkligen trött.
Det var en långt fall du hade, älskling.
Du borde kontrolleras på A&E.
Nej. Jag går aldrig någonstans, som bara är initialer.
Fast...
Kan en av er fånga mig?
Du kommer att falla över?
Om två minuter, 19 sekunder. Vänta!
Glöm de två minuterna.
Nitton...Åh, den här nya näsan är så opålitlig.
Yaz, du har gjort ditt skifte.
Sluta störa mig för mer intressanta skrik.
Det är inte det. jag undrar bara
om det har funnits något ovanligt i kväll?
Det är nattskiftet i Sheffield, allt är ovanligt.
Jag måste fråga dig, något på tal om konstiga saker
eller konstiga varelser ute ikväll?
Min fru är ute med sina kamrater på karaoke, om det är vad du menar.
Ja.
Ryan.
Titta.
Hon har två separata pulser.
Åh, herregud. Vad är det där?
Jag har ingen aning.
Vem väkte mig? Jag är inte redo.
Fortsatt läkning. Stilla...
Kan du lukta det? Nej, inte lukta.
Inte höra.
Känna. Kan du känna...
Håll dig stilla, Ryan.
Vad är det? Vad är problemet?
Visa mig dina halsband.
-Åh, du har alla dem. -Det har du också.
Ja, jag har det. Okej.
Verkligen ledsen. Inte bra nyheter. DNA-bomber.
Mikroimplantat som kodar ditt DNA.
Vid detonation stör de grunden för din genetiska kod,
smälter ditt DNA
Snabbt och otäckt och olaglig i varje civiliserad galax.
Hur fick vi dem?
Glöm det, ska dem sprängas?
Tyst, jag försöker tänka. Det är svårt.
Jag är inte den jag är.
Hjärna och kropp återstartar fortfarande.
Omformatering.
Åh, omformatering!
-Kan jag låna det? -Ja, det antar jag, men för vad?
Den varelsen. På tåget.
När ni kom ombord, zappade den oss alla med dessa.
Enkel plan för att ta ut vittnen. Väldigt smart.
Skoningslöst, men smart.
-Jag har omformaterat din telefon. -Nej! Alla mina saker är där i.
Inte längre!
Den där tuppluren var förbaskat gott.
Mycket mysig soffa.
Kom igen. Häng med.
Var är min syster?
Fråga mig igen.
Var är min syster?
Du kommer aldrig att veta.
Nästa vänster.
Vart kör vi?
Jag tror att hon använder min telefon för att spåra ursprungssignalen för DNA-bomberna.
-Igen, hur länge tills de sprängs? -Vet inte.
-Tja, kan vi inte bara desarmera dem? -Inte utan rätt utrustning.
Vänster igen.
Vi är nära.
Bingo. Hallå!
Åh. Jag förväntade mig en tentakelsak.
Rör dig inte!
Hallå, är det en annan utomjording?
-Ser ut som det. -Varför springer hon mot en annan utomjording?
Stå inte bara där, kom igen!
Nåväl...Nu springer ni alla mot den.
Tappade bort den.
Han är snabb.
Jag är långsammare på grund av allt detta pysande inuti.
Här inne!
Har en man ner härifrån.
Den där saken måste ha dödat honom.
Jag...Jag har aldrig sett skador som dessa.
Inte ett vapenskott.
Mer av en isbränna.
Det bröt också hans käke.
Det verkar som om den tog en av tänderna.
Vilken slags varelse dödar någon och slutar med att dra ut en tand?
Jag är ledsen att alla fick se detta.
Jag hittar något för att täcka kroppen.
Tack, Grace.
Förlåt för att något av detta händer.
Jag är ledsen att saken på tåget planterade dessa bomber inuti er
och jag är ledsen att jag inte har listat ut vad som försiggår än.
Detta är det. Det här är saken.
Det var allt förseglat tidigare.
Det verkar som om det har blivit brutet.
Eller så är den färdig med vad den kom hit för.
Någon slags transportkammare.
Förmodligen för den saken vi precis såg i gränden.
Men varför här? Varför ikväll?
Det kan faktiskt ha varit mig.
Varför? Vad gjorde du.
När jag gick för att cykla, fanns denna linje i luften
och sen rörde den sig och det var former.
Och?
-Och jag rörde en. -Ryan.
Ni alla skulle ha gjort samma sak.
-Jag skulle inte det. -Jag skulle det.
Okej, formerna försvann. Några sekunder senare dök den upp.
Vad har jag gjort?
Svårt att säga, verkligen.
Jag antar att du kommer att skylla detta på dyspraxin också.
Kan inte cykla, startade en invasion.
-Graham. -Vad?
-Nog, älskling. -Okej, jag gjorde ett misstag.
Men varför flyttade killen den här saken från topparna till hit?
Och hur visste han ens att det var där?
Bra frågor.
Låt oss ta en titt här, se vad vi kan hitta.
Kan inte följa det.
Spårningen är blockerad, som om det var vad jag gjorde.
Om vi spårade bombsignaler från den varelsen från tåget,
varför ledde de oss hit?
En annan bra fråga.
Jag vet inte. Om jag kunde analysera det...
Såklart, vad jag verkligen behöver är min...
Jag kunde bygga en!
Jag är bra på att bygga saker. Förmodligen.
Det är inte ditt fel, allt detta.
Ja, det är så i grunden.
Du kunde inte ha vetat att det skulle hända.
Kanske ska berätta det för Graham.
Han vet, verkligen.
Tror du att hon är en utomjording?
Ja, jag tror jag gör det, ja.
-Är det galet? -Nej.
Jag tror att jag gör det också.
Hallå, titta här inne.
Hallå, kolla på det här.
Du ser inte ut som en utomjording.
Du borde ha sett mig några timmar tillbaka.
Min hela kropp har förändrats.
Varje cell i min kropp brinner.
Några av dem är fortfarande på det nu, omarrangering, regenerering.
-Låter smärtsamt, älskling. -Du har ingen aning.
Det är det ögonblicket när du är säker på att du ska dö
och då är man född.
Det är skrämmande.
Just nu är jag en främling för mig själv.
Det finns ekon om vem jag var och en slags kallelse mot vem jag är.
Och jag måste hålla min nerv och lita på alla dessa nya instinkter.
Forma mig själv mot dem.
Jag kommer att bli bra. I slutet.
Förhoppningsvist.
Jo, det måste jag vara,
för att du behöver hjälp och om det är en sak jag är säker på,
när människor behöver hjälp, nekar jag aldrig.
Okej? Det här kommer att bli kul.
Ta-da!
Borde bli bra.
Hallå, vi hittade en massa saker.
Det är tillbaka.
Det jag såg natten min syster...
Alla säger alltid "försvunnit", men jag vet att hon togs.
Sju år nu.
Spåra energisignaler, bygga prediktiva program,
så att jag skulle veta när de atmosfäriska störningarna
matchade vad som hände den dagen.
Men ikväll kom det tillbaka igen
och jag har den.
Jag ska ta reda på vad som hände med min syster.
Om något händer med mig, var hennes namn Asha.
Låt inte någon annan gå igenom det här.
Han visste att vad han gjorde kunde döda honom.
Hon var hans familj.
Gjorde du den precis?
Sonisk skruvmejsel.
Ja, jag säger skruvmejsel, men det är lite mer mångsidigt än det.
Skanner, diagnostik, burk öppnare.
Mer av en Sonisk fickkniv.
Bara utan kniven. Endast idioter bär knivar.
Vad gjorde du med den?
Kartlade avståndet det här objektet har rest.
Det verkar som om det började över 5000 galaxer bort.
Hur kan du se det?
Det biten där. Återkallningskretsar.
Det är utformat för en returresa.
Så vad som dödade den killen kommer att behöva komma tillbaka hit?
Frågan är, varför gick den? Vad letar du efter?
Vad är ditt bästa gissning, älskling?
Två utomjordingar, en stad, en natt.
Bästa gissning? Två arter i krig som använder jorden som slagfält.
-Skojar du? -Nej. Ursäkta.
Så...Så du säger att varelsen på tåget
och det som kommer ut härifrån,
De letar efter varandra, slåss om skrot?
-Lite mer än skrot. -Vad ska vi göra?
Eftersom det här är mitt hem, och jag vill inte ha det som en utomjordings slagfält.
Vi stoppar dem från att mötas, fånga dem,
skicka dem hem, bort från varandra och bort från jorden.
Hur gör vi det?
Tja, ge mig en minut, jag jobbar på det.
Inte för att låta som en trasig skiva,
men kan jag bara fråga om dessa DNA-bomber?
Som, hur länge vi har kvar?
Noggranna frågor! Er hop, ni älskar att snacka, jag förstår det.
Mycket att göra, jag jobbar på allt det.
Och jag har inte glömt bort dina kragben, Graham.
Ge mig nio minuter,
av lite tystnad, och jag är redo att rulla.
-Scouts ära. -Hallå?
Ja, Kevin.
Nej. Nej, kompis.
Det är precis något sånt.
Nej! Nuh-uh.
Halloween nästa månad, kompis.
Ät min sallad...
Halloween!
Hej. Oss igen
-Nu!
Kom in! Det fungerade faktiskt.
Såklart den fungerade. Jag är inte en amatör.
Överbelastade socklarna, bedövar den en stund.
Inte säker på hur länge, dock.
Bäst att vara snabb.
Och tack till Kevin busschauffören
för platsinfo.
Ser ni? Fråga alltid en bussförare.
Hälften organisk, hälften maskin. Börjar vara meningsfull nu
Vänta.
Det är en samlingsspole.
Nej, dussintals samlingsspolar!
Dessa tentakel sakerna, de är varelser som samlar information.
De har knäppts ihop och utvidgats till en super-varelse.
Men varför? Vilka uppgifter samlar de?
Såvida inte...
Så det är en utomjordisk art?
Inte egentligen.
Mer av en halvartad, vapenbaserad bioteknik.
Du sa att det fanns två utomjordingar i en strid.
Du har rätt, det gjorde jag, men nu tror jag att jag har fel
och jag försöker komma ikapp med vad det kan betyda.
Om jag kan komma åt uppgifterna den samlat...
Det är Karl från tåget!
-Karl är datan! Det var det den som samlades på tåget.
Men vad vill utomjording ha med honom?
Vilken av er borde jag döda först?
Jag röstar på ingen av oss. Gå bakom mig nu.
Stanna där.
Kom längre och vi kommer att spränga vad det än är.
Du inblandar dig i saker du inte förstår.
Ja, vi behöver alla en hobby.
Du är inte mänsklig. Vem är du?
Mig? Jag är...
Åh, det är borta igen!
Jag hade det en minut sedan. Det är så irriterande!
Samma fråga, tillbaka till dig.
Nej, faktiskt, före det, för det stör mig verkligen...
Nej, stör mig faktiskt inte, förolämpar mig!
Varför tänderna?
Dåligt nog att du dödar, varför ta en tand från offret?
En Stenza krigare bär sina erövringar.
Ni kan berätta för era barn
ni var en gång privilegierad att möta Tzim-Sha av Stenza.
Tim Shaw?
Tzim-Sha.
-Tim Shaw? -Tzim-Sha!
Ska snart vara ledare för Stenzas krigsras,
Erövare av de nio systemen.
När du säger "snart vara ledare", vad är du nu, kontorspraktikant?
Hallå! Hetsa inte upp honom!
Ikväll är min utmaning.
Spåra och ta den valda mänskliga trofén.
Det är en jakt. Du är på en jakt!
Bra gjort. Ditt lilla sinne måste brinna med sådan ansträngning.
Sade han precis att jag hade ett litet sinne?
Utmaningen är enkel, våra ledare utser slumpmässigt en utvald person.
Jag skickas hit ensam, inga vapen, ingen hjälp.
Jag måste hitta och erhålla trofén och återvända hem med det, segrande.
Genom att göra detta stiger jag till ledare.
Detta är ritualen av Stenza.
Detta hände tidigare.
Rahuls syster.
Jorden är inte en jaktmark.
Tillträde beviljades.
Nej, det var det inte. Det var ett missförstånd.
Tillträde återkallas, från och med nu av mig.
Bara för att hämta en sak, har du något emot det?
Du sa att reglerna var "Inga vapen, ingen hjälp".
-Korrekt. -Hur dödade du dem?
Vad orsakade sköldsåren?
Vi Stenza lever i temperaturer långt under denna planet.
En beröring av min kalla hud kommer att döda en människa.
Så den här superdrivna samlingsspolen här,
du är inte menad att ha det, va?
-Varelsen är irrelevant. -Jag tror inte det är det.
Jag tror att du smuglade in den i förtid.
Jag tror att den lokaliserade den "slumpmässigt utsedda människan" för dig.
Jag tror att du brutit mot reglerna.
Sicken ledare du skulle bli.
Tim Shaw är en stor, blå fuskare.
Okej, ha det.
Vad gör den?
Total överföring.
Om du är klar, låt oss vara riktigt tydliga.
Du tar inte någon människa från jorden ikväll.
Åk nu, annars kommer vi att stoppa dig.
Lycka till.
Nej! Kortdistansteleport! Dubbel fusk!
Vart har de gått?
-För att jaga. -Jaga vem?
Är det inte uppenbart?
-Jag är speciell. -Jag är speciell.
-Jag är högaktad. -Jag är högaktad.
-Någon där ute vill ha mig. -Någon där ute vill ha mig.
Du stannar för sent, madam.
Låt din mamma få lite sömn, hon jobbar väldigt hårt för dig.
Tack. Jag gillar att du ringde mig.
Inte varje farfar har den turen.
Daisy, älskling, jag måste gå nu.
Jag älskar dig massor.
Vad tror du att du är...
Karls nummer går direkt till röstbrevlådan.
Fick honom. Karl Wright, operatör för Skylark Building Services.
Jag vet var deras plats är. Det är inte långt.
Grace, nästa höger, älskling.
Dennis, det är någon som klättrar upp till min taxi.
Dennis.
Dennis, det är Karl!
Dennis, jag behöver hjälp! Någon är på min kran...
Åh, toppen. Karl är en kranoperatör.
Han skulle vara, skulle han inte?
Det är där borta.
Den varelsen bevakar botten av den.
Graham, Grace, jag vill att ni tar den här utrustningen
och få bort alla från den här platsen.
Oroa dig inte, använd ditt initiativ.
Kom inte tillbaka in, förstått?
Ryan, Yaz,
hur är du med maskiner
och höjder?
Den där tentakelsaken saken bevakar Karls kran, så vi går upp för den här.
Vad gör vi när vi är där uppe?
Oroa dig inte, jag har en plan.
Verkligen?
Tja, jag kommer det när vi kommer till toppen.
Är du okej med det här?
För om det är ett problem behöver du inte göra det.
Jag gör. Jag kan göra det här.
Tack så mycket. Total nedläggning av platsen.
Så fort som du kan, tack.
Tack. Större maktfrågor.
Väldigt seriös. Nödtjänster på väg.
Ut omedelbart, snälla. Det är brådskande.
Du kan inte komma upp hit.
Vänd dig om, tack.
-Fortsätt! -Hallå! Karl från tåget!
Upp och över! Upp och över!
Du måste skämta.
Jag är högaktad. Jag är speciell.
Ryan, är du okej?
Ja.
Jag är självsäker. Jag uppnår mina mål. Jag uppnår mina mål.
Vi gjorde det!
Åh, nej, nej, nej! Det är alldeles för högt här uppe.
Vad är planen? Du sa att du skulle ha en plan.
Nästan. Nästan, nästan.
Jag fick en. Jag klättrar upp till armen av denna kran,
du svänger armen runt Karls kran.
-Nej, du skojar! -Karl går över,
du svänger armen mitt håll.
Jag får honom tillbaka in hit, alla tillbaka ner för en kopp te och en stekt äggsmörgås.
Jag längtar verkligen efter en stekt äggsmörgås. Enkelt, eller hur?
-Inte riktigt. -Okej. Det är ett pågående arbete.
Men så är livet. Det blir bra.
Jag fick dem där nere. Man måste arbeta.
Du kan räkna ut hur man styr en kran, eller hur? Gå.
Japp. Alltför högt.
Grace, hon sade uttryckligen att inte komma tillbaka och det är inte säkert!
Titta, den bytte kranar. Den försöker ta ner det.
-Vi måste stoppa den. -Va?
Den sista.
Kom in!
Okej, nu behöver vi bara svänga armen runt för att möta den där.
Jag tror den här visar oss. Redo?
Varje dag är en lärande dag.
Fel väg! Fel väg!
Fel väg. Fel väg!
Jag vet, håll käften!
Högre. Igen.
Vad försigår?
När armarna stiger upp gå bara på.
Hur ska jag komma över det nu?
När jag sa "gå" menade jag självklart att hoppa. Hoppa över.
-Jag kan inte göra det! -Såklart du kan.
Stå upp, snabbt hopp.
Sätt fart. Jag kommer att fånga dig.
Jag vet inte. Jag är inte bra med höjder.
-Vad? -Det är min pappas företag.
Hoppa bara över.
Okej.
-Jag är speciell. -Ja det är du.
Jag är modig
och jag kommer att hoppa!
Ingen tid som idag.
Låt honom gå!
Jag är ledsen.
Om du vill ha något ska göras.
Snälla!
Hjälp!
Herre gud.
Dessa ben brukade vara längre.
Hallå! Tim Shaw!
Du stannar precis där.
Han har ett ansikte av tänder!
Jag vet. Jag har det här.
Låt honom gå annars förstör jag…
den här.
Jag behöver verkligen en ny jacka.
Den här.
Återkallelsen från kapseln du reste i.
Jag tog ut den.
Utan den här kan du inte komma hem.
Ja, ser du? Nu är du orolig.
Om jag faller faller detta med mig.
Då är du fast.
Ja?
-Ja. -Kom igen.
Vad gör du med dem, dina mänskliga troféer?
De hålls i stasis i våra trofékammare
på klyftan mellan liv och död.
Lämnad för att ruttna?
Så fullständigt motbjudande.
De är inte viktiga.
Hallå, jag är viktig.
Om jag inte hindrar dig fortsätter ditt folk att göra detta.
Ge mig kretsen...
…annars detonerar jag bomberna placerade i dina vänner.
Fler vapen.
-Har ditt husdjur satt en i Karl också? -Vad?
Det var inget behov. Han märktes.
Han är trofén.
Jag tänkte väl det. Okej, detonerar du bomberna,
Förstör jag återkallelsen.
Så vad ska vi göra?
Okej.
Du lade om huset, så du listar ut saker i slutet, jag klättrar upp.
Jag vill inte att du gör det.
Graham, Ryan är i fara. Vi har inte tid att argumentera.
-Ge mig signalen när du är redo. -Okej.
Är det fel att njuta av det här?
Ja!
Stackars Tim Shaw,
Wannabe-ledaren som måste fuska för att han vet att han är ovärdig.
Ser du, det är därför jag vet att du inte kommer att detonera.
Men, du kunde motbevisa mig.
Eftersom vi är alla kapabla till de mest otroliga förändringen.
Vi kan utvecklas samtidigt som vi fortfarande är trogen mot vem vi är.
Vi kan hedra vem vi har varit och välj vem vi vill vara härnäst.
Nu är din chans. Vad sägs om det?
Vem är du?
Åh, jag är glad att du frågade det igen.
Lite av adrenalin, en smula upprörd, och en antydan av panik
stickade min hjärna ihop igen.
Jag vet precis vem jag är.
Jag är Doktorn.
Tar hand om rättvisa igenom hela universum.
Nu, snälla, bort från planeten när du fortfarande har ett val.
Jag väljer att vinna.
Förlåt. Jag tog bort dessa otäcka små saker från mina vänner.
-schweizisk armé-sonik.
Nu med en tillsats av Sheffield Stål.
Och jag implanterade dem tillbaka i er varelse.
Överföringen var inte bara data, det var fysiskt.
Du har allt överfört till dig
inklusive fem små bomber.
Du hade ett val. Du gjorde det för dig själv.
Gå hem.
Jag är viktig!
Du hade ingen rätt att göra det.
Sätta en bomb i mig, skulle du?
Nu, Graham!
Det fungerar!
-Var inte sur på mig. -Jag är inte sur, älskling.
Jag är inte sur.
Lova mig
-du kommer inte att vara rädd... -Vad? Vad menar du?
...utan mig.
Grace.
Så idag vill jag prata om
den bästa kvinnan jag någonsin träffat.
Smart, rolig och omtänksam.
Väldigt speciell.
Min farmor.
Eftersom, hon dog.
Först min mamma för sex år sedan och nu min farmor.
Det är som de bästa människorna blir tagna först.
Jag hade mycket att lära av henne.
Och jag såg fram emot det.
Hon dog som hon levde och försökte hjälpa andra människor.
Jag älskar dig, farmor.
Och imorgon
Jag går ut dit för dig.
Tre, två, ett.
Vilken tid sa din pappa att han skulle komma hit?
Två timmar sedan.
-Om han sa att han kommer... -Han säger en massa saker.
Han har aldrig varit bäst på att vara pålitlig.
Jag menar, hur kan han inte vara här?
Hon är hans mamma.
Hon skulle ha velat ha honom här.
Jag vill ha honom här.
Många av er kände Grace längre än mig,
så jag kan inte stå här och låtsas veta allt om henne.
Jag var inte hennes första man, men,
hon sa att jag skulle duga för ett andra försök.
Jag kan bara berätta om den Grace jag träffade
när jag trodde att jag inte hade mycket tid kvar.
Den...
Den Grace som visade mig att livet hade mer att erbjuda.
Och...
Och jag vet att om hon var här nu skulle hon berätta för oss att inte vara så ledsen.
Ni förstår, jag kan höra henne säga till mig, "Graham, vi hade tre härliga år.
"Vad klagar du på?"
Jag klagar för att jag ville ha mer.
Ni förstår, Grace var en bättre person än jag någonsin kunde vara.
Och jag borde ha gått
och Grace borde fortfarande vara här.
Vad menade du i ditt tal, du trodde att du skulle "få slut på tiden"?
Åh, jag...
Jag hade cancer, och det är...
Tja, strängt sagt, jag är fortfarande i regression.
Tre år senare.
Och Grace var min kemo-sjuksköterska, det var där vi träffades och blev kära.
Så, av rättigheter, jag... jag borde inte ens vara här.
Har du familj?
Nej.
Förlorade dem för länge sedan.
Hur klarar du det?
Jag bär dem med mig.
Vad de skulle ha tänkt och sagt och gjort.
Gör dem till en del av vem jag är.
Så trots att de är borta från världen, är de aldrig borta från mig.
Det är det som Grace skulle ha sagt.
Så allt vi såg, allt vi ljugit för folk om,
är det normalt för dig?
Jag är bara en resenär.
Ibland ser jag saker som behöver fixas.
Jag gör vad jag kan.
Fast just nu, är jag en resenär utan ett skepp.
Jag stannade för länge.
Jag borde komma tillbaka till att hitta min TARDIS.
Doktor, kan jag bara säga
du behöver verkligen komma ut ur dem kläderna.
Okej, ja.
Det har varit länge sedan jag köpte kvinnokläder.
Inte den.
Ja, det är vad jag vill ha!
Det är vad du går med?
Japp.
Har du några pengar? Tomma fickor.
Jag har också funderat på min TARDIS.
Tror ni att ni kanske kan hjälpa mig?
Hur länge måste vi stå här? Jag får kramp.
Allvarligt, Graham, försöker koncentrera mig här.
Förstår du vad hon gör?
Mitt skepp använder en viss typ av energi.
Jag har spårat det energispåret från det ögonblick som jag förlorade den
tills var den är nu.
Nu, given att det är en transportkapsel
Jag konfigurerar den...
...att skicka mig till planeten där mitt skepp verkar ha hamnat.
Du åker till en annan planet?
Tja, jag försöker, fast Stenza-tekniken är väldigt irriterande
och super svårt att dechiffrera.
Hundra och trettionio lager, varav sju av dem inte går ihop.
-Okej. Graham... -Ja?
-Kläm på dem där. -Okej.
Yaz, släng kabeln på toppen. Ryan, du slår på strömbrytaren.
Okej.
Okej, ni tre, jag kommer nästan att sakna er.
Det är allt.
Det är anslutet.
Detta borde fungera.
Sanningens ögonblick, då.
Önska mig lycka till.
Och farväl.
Åh, djupt andetag.
Inte ni, jag.
Är någon upphetsad? För jag är väldigt exalterad.
Okej. Låt oss lägga på ett skifte!